PARAMOUNT PICTURES prezinta
un film produs de Leonard Goldberg
pe TOMMY LEE JONES
și ASHLEY JUDD în
DUBLĂ CONDAMNARE
Traducerea și adaptarea Johnnybegoode email:vlaicu.giovani@xnet.ro
Mi-e cam foame. Sper să prindem vreun pește curînd. Ajută-mă să trag.
Trage de ăsta. Încet.
- Încet. - Trag încet.
Vai Matty, uite. Vezi yachtul ăla?
E cel mai frumos din Whidbey lsland. Este "Morning Star".
Într-o zi am să te învăț să navighezi. E cel mai bun lucru pe lumea asta.
- Mai bun decît pescuitul? - Da. Dar știi ce, băiete?
Nu cred că vreau să crești mare. Dacă te însori cu vreo fată frumoasă?
- Cine va mai vrea să navigheze cu mine atunci? - Tată?
Nici o șansă.
- Nick, trebuie să vorbim. - Întotdeauna sunt bucuros să vorbesc cu tine, Rudy.
Salut, Warren.
- Ai primit înștiințarea de la First Seattle? - Mda, am primit-o.
Deci știi că avem o problemă.
First Seattle nu e o problemă. Paharele astea de martini sînt o problemă.
Îmi dai voie? Unde rămăsesem? First Seattle...
- Mami. - Salut, puștiule.
- Cum merge? - Ia mîna.
E un sac de cartofi.
L-ai cărat peste tot? N-o să te mărităm niciodată.
Da.
Picasso. Perioada albastră.
Numele artistului este Kandinsky. Wassily Kandinsky.
Neamț, de origine rusească. 1866-1944.
Apropos, perioada albastră a lui Picasso a fost figurativă și s-a încheiat în 1904.
Aceste acuarele sînt abstracte, din 1911.
Picasso.
Toată lumea, faceți un pic liniște. Vreau să țin un discurs.
O petrecere reușită este una la care mă distrez mai bine decît toți ceilalți.
Dar acum a sosit momentul să plătiți pentru că mi-ați băut coniacul și mi-ați mîncat mîncarea.
Ați vărsat sos de roșii pe canapea... Bobby Long.
Crezi că nu te-am văzut?
- E insuportabil. - Școala Small Frye School are nevoie de bani.
Așa că, în timp ce vă scoateți portofelele...
Am plăcerea să v-o prezint pe Rebecca Tingley, fermecătoarea noastră directoare.
Domnule Parsons. Mulțumesc.
Aș vrea să încep prin a vă prezenta cîțiva dintre membrii valorosului meu personal.
O profesoară pasionată, și șefa consiliului de admitere, domnișoara Angela Green.
La ce te gîndești?
- Am fost mereu așa bădăran cum sînt acum? - Bineînțeles.
Salut. Vino și așează-te.
- Ar trebui să-i spunem? - Cel mai bine e s-o știe de la noi.
- N-o s-o bucure deloc. - Ce s-a întîmplat?
Închide ochii. Închide-i.
Ridică-te.
- Libby, ce-ți place ție cel mai mult? - Tu?
Nu ești nici măcar pe-aproape.
E-n regulă, deschide-i.
I-am făcut lui Sean o ofertă.
A fost de acord să ieșim cu ea în weekend. Dacă-ți place, e a ta.
Dacă-mi place?
- Nu ne-o permitem. - A fost asta vreodată o problemă pentru mine?
- Și Matty? - Am să am eu grijă de el. O să fie foarte bine.
- Ție nu-ți place pe apă. - Pot să învăț.
În general, un vin ca ăsta are nevoie de timp să răsufle.
Nu cred c-ar trebui... să așteptăm.
Nu văd pămînt.
Și unde e?
Alaska e-n partea aia, Japonia este drept în față, și Australia este la stînga.
- Unde ai vrea să mergi? - În pat.
Asta se poate aranja.
- Ar trebui să facem asta mai des. - Ce, să cumpărăm șalupe scumpe?
Dacă asta se întîmplă, o să-ți cumpăr alta mîine.
Nu, să pleacăm, numai noi doi, fără altcineva prin preajmă.
Beau pentru asta.
Nick?
Dumnezeule... Nick?
Nick...?
Nick?
Nick?!
Dumnezeule.
Dumnezeule. Nick?
Morning Star?...Sîntem paza de coastă. Puneți cuțitul jos și dați-vă la o parte.
Eu... Nu știu... Nu știu unde e soțul meu.
Salut, Tom. Ce ai pentru mine?
- Nimic? - Nu.
Cutter, te rog nu-i lăsa să renunțe. El e un bărbat foarte puternic.
Salteaua și vestele de salvare sînt toate aici.
Pe tipii ăștia i-a luat vîntul, curenții...
Nu e nimic.
Temperatura apei azi-noapte a fost de 10 grade.
Asta înseamnă foarte rece.
- nu pot să respir. - Pune-ți capul jos.
Respiră adînc. Respiră adînc.
Mami, uite!
Salut, puștiule.
Salut, Bobby.
Salut, Libby.
Cutter m-a rugat sa trec pe aici și să vorbesc cu tine.
Nu ca avocat, doar ca prieten.
Investigația s-a ținut în dimineața asta. Nick's a fost declarat mort oficial.
Libby, au hotărît că a fost o moarte nedreaptă, iar tu...
Doamne... Esti acuzată oficial că tu l-ai ucis.
Mă aflu aici să te sfătuiesc, să nu dai nici un fel de declarație poliției.
Îmi pare rău, Libby.
Cutter!
Nu în fața copilului, bine?
Îmi pare rău, Libby. Judecătorul nu ne-a dat dreptul la cauțiune.
Poate Angie să rămînă să-l caute pe Matty? Bine.
Bine...
Să ne uităm un pic la asta, să vedem ce putem face.
Bobby, uite ce cred eu că s-a întîmplat.
Am băut ceva vin. Și am adormit. Trebuie să fi fost din cauza soarelui.
Poate că Nick încerca să taie vreo frînghie, pentru că...
Cuțitul din barcă era pe punte.
Și poate că barca s-a mișcat și el s-a tăiat.
Și a încercat să vină jos să mă trezească.
M-am lăsat de astea cînd l-am întîlnit pe Nick.
Totul va fi bine. Îți promit.
Hai să aruncăm o privire la această asigurare de viață?
Amîndoi ați cumpărat polițe de asigurare de la companie cu patru luni în urmă.
- Și tu ești beneficiarul? - Sînt soția lui.
- Știi că valorează două milioane? - A vrut ca totul să fie bine.
Mă tem că jurații o să vadă cele două milioane ca motiv al crimei.
- Asta spun ei? - Nimeni nu spune...
Că l-am omorît pe Nick pentru bani?
Știu că am avut probleme și Nick își făcea griji, dar ne-a fost bine împreună.
Doi dintre investitorii lui îl dădeau în judecată pentru delapidare.
First Seattle a pus sechestru pe toate bunurile lui, proprietățile tale...
Moartea lui Nick rezolvă problemele astea, lăsîndu-te pe tine cu două milioane de dolari.
- Tu crezi că l-am omorît? - Ce cred avocații nu contează.
Pentru mine contează.
Nu, desigur, nu cred că tu l-ai omorît.
În ce stadiu se găsea stația radio cînd ați putut s-o examinați?
- Cablul fusese tăiat. - Și cînd v-ați apropiat de barcă,
- ce ați văzut? - Doamna Parsons avea un cuțit în mînă.
Vă arăt proba incriminatorie numărul patru.
S.O.S., S.O.S., sîntem "Morning Star".
- Descrieți starea de urgență. - Am fost înjunghiat.
Îmi curge sînge. Doamne... Numele meu este Nicholas Parsons.
- Precizați poziția? - Nu știu.
5 kilometri la nord-vest de insula Whidbey, cred.
Doamne!
D-nă Parsons, ați auzit mărturia,
și explicația d-voastră este că cineva trebuie să se fi suit la bord.
Așa este.
Ei bine, haideți să luăm în calcul toate posibilitățile.
Poate o bandă de pirați. Sau extratereștri. Extratereștrii v-au omorît soțul?
Nu, extratereștrii nu erau beneficiarii asigurării de viață a soțului d-voastră.
- Obiectez. Acuzarea... - Se respinge.
- V-am spus ce s-a întîmplat. - Ne-ați spus că dormeați.
Poate că mergeați în somn cînd l-ați înjunghiat.
- Asta nu este pledoaria finală. - Retrag.
Nu mi-am omorît soțul.. Mi-am iubit soțul.
NU mi-am omorît soțul!
Trebuie să mă credeți.
Îmi pare rău, Libby.
Nu e vina ta, Bobby.
Vreau să te rog ceva, Angie.
Vreau să-l adopți pe fiul meu.
- Nu pot să fac asta. Nu ție. - M-am gîndit bine.
Abia am supraviețuit în casa părinților mei. Nu-l las acolo.
Banii nu-s o problemă. Cele două milioane merg într-un cont pe numele lui.
- Nu e vorba de bani. - Știu.
Matty te iubește.
Nu putem lăsa statul să devină tutorele lui.
Mulțumesc.
Hei puștiule, să mă vizitezi.
Vei sta cu Angie pentru o vreme.
Și o să vă distrați de minune.
Știu că o să fii ascultător.
Da, mami.
Cum se termină toate astea,
vom fi împreună din nou.
Îți promit, băiete.
Te iubesc.
Și eu te iubesc.
- Cine-i asta? - Una bogată din insula Whidbey.
- N-o să reziste. - Tu ce crezi? Un an?
Pe cinci cartoane că se sinucide în șase luni.
- Pleacă de lîngă mine. - Calmează-te. Noi sîntem prietenele tale.
Am auzit că i-ai venit de hac bărbatului tău. Probabil c-a meritat-o.
Al meu a meritat-o.
- Știu ce dureros este să ajungi aici. - L-am învățat alfabetul.
- E-adevărat? - Da.
Ai învățat alfabetul, dragă? Poți să mi-l spui?
A, B, C, D, E, F, G,
H, l, J, K, L, M, N, O, P,
Q, R, S, T, U, V,
W, X, Y and Z.
Acum știu alfabetul.
data viitoare sa cînți cu mine
- Renunță. Vino. - Pleacă naibii de la telefon.
Nu prea mai ai țigări. Vrei să-ți faci prieteni? Cumpără-ți alt pachet repede.
Că personalitate ta nu e cea mai dihai pe care-am întîlnit-o.
Încerci să dai de prietenul tău, cel cu băiatul tău?
Mda, nu reușesc să-l găsesc. A dispărut.
Dacă s-ar putea dispărea așa ușor, n-aș mai fi acum aici.
Nici eu.
Gîndește. Folosește-ți capul.
Trebuie să fie o modalitate să-i dai de urmă.
- Școala Small Frye School. Secretariatul. - Alo, sînt Angela Green.
- Angie, sînt Jennifer. - Îmi pare bine să te aud.
N-am mai primit nici un ban de ceva vreme.
Ai adresa mea corectă și numărul de telefon?
- Să verific. Poți să aștepți? - Bineînțeles. Mulțumesc.
Mda, o am chiar aici. Spune-mi dacă e corectă.
3321 Mason Street, San Francisco 94105.
Telefonul e 415...
- Alo? - Angie?
- Libby, am incercat să te sun. - Matty e bine? Unde e?
- Totul e bine. - De ce te afli în San Francisco?
- Dă-mi-l la telefon. - De ce te porți așa?
Ai dispărut! Nu mi-am mai văzut fiul de o lună!
- Tocmai voiam să te sun. - Minți!
- Cum ai putut să te muți și să nu-mi spui? - Veneam săptămîna viitoare.
Dă-mi-l pe Matty la telefon.
Matty, e mami. Vino să-i spui bună.
- Bună, mami. - Bună, iubire.
Ce mai faci, Matty?
Mă gîndesc la tine tot timpul. Mi-e tare dor de tine. Ești bine?
Te iubesc.
Știu că a fost foarte greu,
dar Angie o să te aducă să mă vezi săptămîna viitoare.
Da, mami... Tati!
Nick?
A fost în San Francisco noaptea trecută. Numărul e deja deconectat.
Nu, nu am altă adresă A plecat.
Nu aveți anchetatori? Compania ta nu-și vrea banii înapoi?
De ce nu vrei să mă asculți? Sînt nevinovată.
Mai cu viață. Numeni nu vrea tapioca arsă.
- Miroase a ars? - Ai tărîțe în loc de creier, fato.
Ești în închisoare. Pricepi?
Așa că uită de redeschiderea dosarului sau de vreun apel de re-judecare.
Astea durează ani, și 95% nu reușesc.
Așa că dacă vrei sfatul meu, și-ai să-l primești, execută-ți pedeapsa.
Ce ești tu, avocat?
A fost odată ca niciodată.
Dar există înclinația să se dea afară criminalii din barou. Iată cadoul tău de Crăciun...
Ai grijă, e cel mai bun sfat pe care o să-l primești vreodata.
Ai auzit vreodată de o chestie numită dublă acuzare?
Înseamnă că nimeni nu poate fi judecat pentru aceeași crimă de două ori.
Te-au acuzat că ți-ai omorît soțul. Nu te pot băga la închisoare a doua oară.
Cînd ieși, ia-i urma. Cînd l-ai găsit, poți să-l omori.
Poți să te duci în fața lui direct, să-i pui un pistol la cap și să tragi.
Și nimeni nu-ți poate face nimic.
Nu-i așa că simți furnicături prin tot corpul?
Așa, amestecă în continuare.
trebuie să recunosc, dragă, e ură pură ce te îndrumă.
Singurul mod în care poți să arăți așa este să-ți capsez poza de frunte.
A opta aniversare a lui Mattys, dragă.
Am citit că un copil nu uită niciodată vocea mamei sale, chiar dacă sînt desparțiți de la naștere
Crezi că-i adevărat?
Bineînțeles.
- "Am crescut în ultimii șase ani." - Nu vor să fii un copac.
Repetă după mine: "Dacă aș putea să-mi schimb locul cu soțul meu, aș face-o."
Și bag-o și pe-aia cu renăscutul, cu Dumnezeu.
Începe așa: "Nu mă aflu în fața d-voastră să încerc să mă scuz..."
Nu mă aflu în fața d-voastră azi să încerc să mă scuz.
Mi-am omorît soțul.
Am trăit cu vina asta ultimii șase ani.
Dar sînt un om nou.
De ce v-am crede?
Nu vă pot cere să mă credeți. Tot ce pot face este să cred în mine însumi.
Știu că dacă mi s-ar oferi o șansă, aș putea face ceva bun cu viața mea.
Să îndrept greșelile pe care le-am făcut.
Intră.
- Sînt Elizabeth Parsons. - Ce ai în cutie?
Elizabeth Parsons...
Statul Washington vă oferă eliberarea condiționată.
Trei ani de-acum - fără bătăi, fără concubinaj, băutură sau droguri.
- Fără excepții. Înțelegi? - Da.
Iată buletinul. Îți vei găsi de lucru.
Nu ai voie să porți arme de nici un fel, în special cuțit.
Stingerea e la 8:30.
Numărul meu de mobil. Dacă se întîmplă să întîrzii cinci minute,
mă suni. O să pun pe cineva să te ia.
Dacă încalci vreo regulă, îți anulez dreptul la eliberare condiționată
Te vei întoarce la închisoare să-ți execuți restul pedepsei.
- Este asta o problemă pentru tine? - Nu.
- Ba da, este. Vrei să-mi povestești? - Nu.
- O să am probleme cu tine. - Nu, mi-am învățat lecția...
Nu mă interesează decît purtarea ta. Poartă-te frumos. Vei sta în camera 8.
Nu vei ajunge nicăieri așa. Poftim...
Bun șampon... Ce cauți?
Un prieten pe care nu l-am mai văzut de cîțiva ani.
Iubit...?
- Prietenă. - În cazul ăsta am să te ajut.
- Prietena ta are e-mail? - Habar n-am.
Bine, hai să navigăm un pic. Cum o cheamă?
- Angela Green. - Codul poștal?
Codul numeric personal? Putem să căutăm prin rapoartele de credit și să-i găsim adresa.
- Era profesoară. - S-a notat.
Și... voila.
Poate cînd termină de căutat
mergem la un bar pe care-l știu și bem ceva.
- Ce zici? - Să vorbesc cu supraveghetorul meu.
- Ai fost la pîrnaie? - Închisoare. Pîrnaie e cu totul altceva.
Ce-ai făcut, nu ți-ai plătit tichetele de parcare?
Am fost închisă pentru că mi-am omorît soțul.
- Glumești, nu? - Nu, nu glumesc.
L-am făcut felii. Poți să crezi?
- Nu glumești. - Nu, ți-am spus.
Dar mi-ar place să beau ceva. N-am ieșit în oraș de mult timp.
- Am o întîlnire... - La revedere.
La revedere.
ah, cartea. La revedere.
Ah, Dumnezeule.
Ei și mă scoate în oraș la cină și-mi dă 'escargot'. Melci!
În fine, după ce mă culc cu el ticălosul mă părăsește.
"- Al naibii de ticălos!" "- Mă insulți ridicînd vocea."
"Nu-mi place să mi se spună cuvinte urîte."
"- Nu-mi face asta." "- Unde ai fost în după-amiaza asta?"
- Ai fost la Pike St. în pantaloni sexy. - Mă duceam la serviciu!
N-ai fost la serviciu de o săptămînă. Ia-ți lucrurile.
Îmi pare rău. N-o să mai fac niciodată prostia asta. Promit.
Ți-ai ratat eliberarea condiționată, te întorci. E simplu.
- Muistule! - Vorbești foarte urît, Ruby.
Vreau doar o șansă! Să te ia naiba, ticălosule!
Ticălos fără la suflet! Dacă mă trimiți înapoi o să mă omoare!
Găozarule!
Spectacolul s-a terminat. Duceți-vă la culcare!
- Sînt oare un ticălos fără suflet? - Putea să primească a doua șansă.
Nu există a doua șansă. Asta e casa ultimei șanse.
- Care-i problema tipului ăsta? - A fost ceva pe la facultate.
- Profesor de drept. - Cum poate ajunge un profesor de drept aici?
- Viața e o curvă. - A condus beat și și-a părăginit mașina.
- Și-a părăginit și nevasta si fiica. - N-a murit nimeni.
Cînd nevastă-sa a terminat cu el, și-a dorit s-o fi omorît. I-a luat tot.
Inclusiv copilul. Nu și-a mai văzut copilul de ani de zile.
- Libby, nu e drept că te afli aici. - Îmi pare rău, ești singura mea speranță.
Sharon, lasă-l jos, te rog.
- Libby, îmi pare rău, nu pot. - Trebuie să-mi gasesc fiul.
Matty a străit șase ani cu Angie. Gîndește-te la asta. Șase ani.
Benjamin, ce castel de nisip frumos.
Dacă te întorci în viața lui acum, îi vei aduce și mai multă durere.
Te rog, gîndește-te.
Vreau doar să-l văd, Rebecca.
Poți să-mi dai adresa lui Angie ca să pot să-l văd?
Îmi pare foarte rău.
- Unde-i Parsons? - Nu știu. Nu-i aici.
Am găsit-o. Aici!
Am găsit-o!
Uite-o!
Dumnezeule, Libby! Ce făceai acolo?
Ai avut o zi bună la plajă?
M-ai supărat, Parsons.
Angela Green. Femeia care ți-a luat copilul, nu-i așa?
- Putem să nu vorbim despre asta, te rog, Lehman? - E-n regulă.
De ce ar pleca din oraș?
Cu soțul tău care nu e mort pentru că tu nu l-ai omorît? Prostii.
Mi-am ciopîrțit soțul și l-am aruncat în Pacific. Satisfăcut?
Nu! Erai mult mai aproape de copilul tău acum trei zile decît acum.
Tot ce puteai face era să aștepți trei ani. Asta-i tot. Idioato.
Am stat în pușcărie șase ani și nu m-am gîndit decît la fiul meu.
Am ales ce trebuia? N-am avut de ales. La naiba cu gândirea ta!
Cine-i acolo? Fiica ta?
Este asta o problemă pentru tine, Lehman?
Mă duc sus.
Nu pleci nicăieri.
La naiba!
- I-ai dat un pistol cu bună știință? - Hai măi, ce crezi?
Erai băut? Se știe că se mai întîmplă.
Ai idee unde a plecat? Ei bine, atunci asta-i tot.
Se va face o anchetă în ceea ce privește faptele tale azi.
În locul tău n-aș fi așa sigur că-mi păstrez slujba.
Mulțumesc din suflet.
Pe tatăl tău l-am trimis la asociația veteranilor. O să joace gin ore întregi.
- Unele lucruri nu se schimbă niciodată. - Nu mai e așa rău ca altă dată.
Mă bucur pentru tine, mama.
Întotdeauna am spus că se pot face bani buni cu roșiile.
- Ei, vă interesează un BMW? - Pe cine nu l-ar interesa?
- Sînt cele mai bune. - M-am hotărît să-mi schimb mașina.
Vreți să verificați cardul să vedeți dacă mi-o permit?
Foarte bine, da-ți-mi codul numeric personal.
20 Oriole Terrace, Evergreen, Colorado?
20 Oriole Terrace, Evergreen, Colorado, desigur.
- Ați spus Green. Aici scrie Ryder. - Nu, am spus Ryder. Angela Ryder.
Și mașina?
Completați formularul și veniți înapoi la mine.
- Cum merge, Orbe? - Nici gînd, nici gînd, nici gînd.
- Sînt cuminte, d-le Travis. - Te cred.
Am nevoie să cauți după Angela Green. Am codul numeric personal.
- N-am voie să fac asta. - N-ar fi trebuit să te rog.
Patronul tău știe că obișnuiai să prestezi felații ca să trăiești,
și că te afli în eliberare condiționată? Ai obligația să-i spui.
- Arăți bine, Orbe. - Știu.
Dragă, poți să deschizi tu?
Bună.
- Cine e, Sam? - O doamnă.
- Pot să vă ajut? - Nu locuiește Angela Ryder aici?
N-am auzit niciodată de ea, dor noi tocmai ne-am mutat aici.
Vorbiți cu vecina de alături, ea locuiește aici de 40 de ani.
- Scuza-ți-mă. - Orice ai vinde, am două deja.
O caut pe prietena mea, Angela Ryder. A locuit alături.
Îmi pare rău că trebuie să fiu eu cea care-ți spune asta,dar Angie a murit într-un accident.
S-a întîmplat acum 3-4 ani. A fost unul dintre acele accidente groaznice.
Țeava de la aragaz nu era etanșată bine.
Explozia mi-a spart cîteva geamuri.
- Și băiatul? - Matty? E așa de scump.
El și Simon nu erau acasă cînd s-a întîmplat. Bietul Simon...
N-am văzut pe nimeni așa de distrus de durere.
Ajuta-mă, puștiule.
M-ar ajuta mult dacă v-ați putea reaminti ce mașină avea ea.
Era o camionetă veche.
- Nu știu din ce an sau ce marcă. - Ce culoarea avea?
Kandinskys e un pic cam scump pentru noi. Am cîteva litografii după Picasso.
Nu, Kandinsky mă interesează. În special perioada Blue Rider.
Ei bine, să căutăm la Art Scan.
Mă tem că lucrările lui Kandinsky nu vor fi disponibile prea curînd.
- Iată un mic și fermecător Miro... - Trebuie să fie Kandisky.
Ah, iată o fermecătoare lithografie după o lucrare a lui Kandinsky din 1922...
- 1911 este ceea ce mă interesează. - 1911...
Stați! Acolo. Da, asta e.
Mă tem că a fost vîndută unui muzeu din Munich acum șase luni.
Puteți afla cine l-a vîndut? Poate mai au.
Da, să vedem.
Scuzați-mă un moment...
- Da domnule, pot să vă ajut? - Numele meu este Travis Lehman...
- Părea așa de rafinată. - Ce voia din galeria dumitale?
Pot să vă ajut?
- Jonathan Devereaux este acasă? - Nu, dar se va întoarce pentru petrecere.
- Matty este? - Nu cred că vă cunosc, doamnă.
Poate doriți să-i lăsați un mesaj?
Este o plăcere să vă avem printre noi, d-nă Kritch.
- Apartamentul meu are vedere? - O fermecătoare vedere către Mississippi.
- Și vreau un maseur. - Am să-l trimit pe Jerome. Bruce...
1420, D-na Kritch.
Alo.
Ești pierdută?
Nu, sînt găsită de fapt. Am avut o oră cu Jerome.
Ah... Am auzit că e formidabil.
Este fabulos. Nu m-am simțit așa bine de cînd soțul meu a murit.
Am ceva pentru deseară, dar cred că am nevoie de Armani.
- Da, foarte bine, doamnă..? - Kritch. Apartamentul 1420.
Desigur.
Pune-ți-l pe nota de plată a camerei mele.
D-nă Kritch, cred că aveți numărul patru?
- Doi. - Desigur.
E un tip care te așteaptă.
Ai prins chestia aia? Ce-ai folosit ca momeală?
Am prins peștele ala cu gura mare ca o găleată cu o linguriță pe care mi-a dat-o tata.
Desigur, bombe de mămăligă, muște, fluturași, mai multe chestii merg în apele astea.
- Sînt Jim Mangold. - Lehman, de la Washington Corrections.
Ce pot face pentru d-voastră? Cine este?
- Cineva pe care o caut. - Drăguță fată.
E foarte drăguță, pentru o criminală comndamnată.
A scăpat de sub supravegherea mea.
- Aș vrea foarte mult să vă pot ajuta... - Nu-ți face nici o problemă.
Am venit din curtoazie profesională. E aici să ucidă un cetățean de vază.
Cum?
Va folosi probabil pistolul 38 Special pe care mi l-a furat mie.
Roy Lee! Ocupă-te de astea acum!
Bună seara. Ne bucurăm foarte tare că sînteți cu noi în seara asta
cu această ocazie foarte specială. După cum e obiceiul în New Orleans,
chiar dinainte de războiul cu Nordul,
le oferim doamnelor primul burlac la licitație.
Gazda noastră, Jonathan Devereaux!
Unde e omul ăla?
- Hei, Jonathan. - Mulțumesc, Louis.
Vă simțiți bine?
În fața d-voastră se afla un bărbat semi-prezentabil de 30 și ceva de ani,
trăit cu gînduri nesănătoase după un mod de viață haotic.
Cu - și asta vă va costa cu adevărat scump -,
cu absolut nici un fel de virtuți morale care să-l justifice.
- 500. - Cătușele mele de mătase costă mai mult.
Aud 1.000? Mulțumesc.
2.000.
Am auzit-o pe fermecătoarea domnișoară Monroe? Începusem să mă îngrijorez.
- Am crezut că poate ție nu-ți pasă. - 2.500.
2.500. Avem incă pe cineva.
3.000.
5.000.
5.500.
Avem 5.500. Poate doamna oferă șase?
$10.000.
În sfîrșit, cineva care-mi cunoaște adevărata valoare.
Domnișoară Monroe, oferiți $10.500 ?
E-al tău. Știu că nu valorează atît, din experiență personală.
Mulțumesc, dragă. E-n regulă, o dată...
de două ori... vîndut!
Doamna în negru. 10.000 de dolari.
Vreți să veniți în față să vă luați premiul?
Bună, Nick.
Nu mă săruți? Cred că merit.
Am să-ți ușurez situația, Nick. Am o ofertă pe care nu poți s-o refuzi.
- Pe vremuri te interesa o afacere bună. - Hai să facem asta într-un loc mai retras.
Mi-aduc aminte ce s-a întîmplat ultima oară cînd am fost singuri.
- Sînt Suzanne Monroe. - Eu sînt Libby, sînt soția lui.
Ei, Jonathan! Cu un minut în urmă erai burlac, acum ești însurat.
Nu pierzi nici o clipă. Ai stat mult în Orleans?
Doar să-mi iau iau copilul. Plec în curînd.
Lăsăm trecutul în urmă. Nu-i așa... Jonathan?
Dar de cînd i-o trăgeai lui Angie pînă te-ai hotărît să scapi de mine?
- Ne scuzați, vă rog? - Desigur, luați-o înainte.
Unde e, Nick? Mi-ai distrus viața,
iar eu ți-o voi distruge pe-a ta, dacă nu mi-l dai pe Matty. Asta-i tot ce vreau.
Ascultă, lasă-mă să-ți explic ceva. Urma să pierdem tot.
Dacă aș fi avut curaj, m-aș fi sinucis. Asigurarea era pentru protecția ta.
Iar eu aș fi ieșit din scenă, iar tu și Matty ați fi fost bine.
N-am crezut niciodată că o să te condamne.
Au făcut-o, Nick.
Chestia cu Angie s-a întîmplat mai tîrziu.
A fost un coșmar. Cel mai rău a fost să fiu departe de tine.
De-asta ai ucis-o?
- A fost un accident. - Îmi pare rău, nu mă duci. Sînt prostii.
- Jur pe viața copilului nostru... - Să nu cumva să incerci.
Păstrează-ți hotelul, accentul de sudist și noul tău nume. Mie dă-mi-l pe Matty.
- Înțeleg... - Acum. Dă-mi-l acum!
- Nu pot să plec de-aici pur și simplu. - Crezi că sînt proastă?
- Nu te las să dispari iar. - Școala lui e foarte departe. Ai răbdare.
Am avut răbdare șase ani. Îmi vreau copilul.
Te sun mîine. Fără prostii.
- Scuzați-mă. unde e d-nul Devereaux? - La bar, domnule.
Scuzați-mă. pot să vă ofer ceva de băut?
- Nu, mulțumesc. - Lăsați-mă să ghicesc. Scotch si sifon?
O Coca-cola fără zahăr, vă rog.
Te-ai lăsat de băut. Pun pariu pe $10 că am dreptate.
- N-ai mai văzut-o niciodată? - Sînt sigur.
Crede că sînt soțul ei, pe care l-a omorît?
- E cam trasă de păr. - Are un pistol și e pe urmele tale.
- Mulțumesc. Am să sun la poliție. - Foarte bine.
Polițiștii mi-au dat să mă uit la astea.
Nici o recompensă. La naiba cu ei.
- Vor fi în fiecare hotel din oraș. - S-a ales praful de un somn bun la noapte.
Ia asta și pleacă de-aici.
Mulțumesc mult.
Hai să mergem, Lehman. Ți-am găsit fata.
Unde e, Dilbert?
- Ce crezi că faci? -Îmi pare rău doamnă, v-am confudat cu altcineva.
- O seară plăcută. - Să înțeleg că nu e ea?
D-nul Lehman... intrați.
- Pot să vă ofer un trabuc cubanez? - Nu, mulțumesc.
După cum vedeți, sînt sănătos și în viață.
- Ce pot face pentru d-voastră? - Am zărit-o pe femeia aceea, Parsons.
A scăpat. Am trecut pe-aici să aflu dacă ați auzit de ea.
- Absolul nimic. - Aveți vreo idee de ce i-a cășunat pe d-voastră?
Lumea e plină de nebuni, am dreptate?
Nimic mai adevărat.
Ce tablouri frumoase. Copiii d-voastră le-au făcut?
Nu... Picturile acelea sînt ale unui artist foarte mare numit Kandinsky.
Dar de ce am impresia că știți deja asta?
Scuzați-mă o secundă.
- E un telefon de afaceri. - Ah, îmi pare rău.
Ușa aceea din spate duce la bucătărie.
Spuneți-i bucătarului să vă facă un mic dejun "a la New Orleans". Ouă St. Jacques.
Am cartea de vizită.
Bună dimineața. Sper că ai dormit bine.
Vreau să-l aduci pe Matty la cimitirul Lafayette numărul trei.
E o alegere ciudată pentru o reuniune.
Este un loc turistic. Cu mulți oameni prin preajmă.
Ești o fată isteață. pot să-l aduc pe la patru.
- Unde e Matty? - Liniște-te. E emoționat.
I-am spus că poate să se joace înăuntru.
Iată-l.
Matty, vino încoace, fiule.
- Îl aduc eu. - Nu.
Vreau să fac eu asta.
Matty?
Hei, puștiule...
Hei, Matty...
Matty...
Matty, sînt mami.
Trebuie să înveți să te liniștești.
De ce ești așa de pornit?
Ai arestat vreodată pe cineva despre care credeai că e nevinovat?
Nu.
Nu există nici o informație despre Devereaux mai veche de trei ani.
Ei și? Și-a schimbat numele. O grămadă de oameni fac asta. Nu înseamnă că e criminal.
- Pun pariu că e Nick Parsons. - Dar nu poți s-o dovedești.
- Hei, nu e local? - Trimite-mi factura mie.
Lucy, sînt Travis. Trimite-mi prin fax un permis de conducere din Washington.
Nicholas Parsons. Sînt la secția de poliție din New Orleans.
Mai bine ai vorbi cu d-nul Carruthers. Colonul lui e înnodat.
Dă-mi-l mie. A trebuit să te înlocuiesc la birou.
- Cred că Parsons spunea adevărul. - Nu mai ești profesor de drept.
Abia mai ești un supraveghetor de eliberare condiționată. Incetează cu Mission lmpossible.
Nu am nevoie decît de o fotografie a lui Nicholas Parsons.
Întoarce-te azi, altfel mîine te prezinți în fața comisiei.
Karl, știu că am dreptate. Dă-mi o șansă, bine?
Te rog politicos. Trimite-mi naibii fotografia!
- Nu e el. - Uneori toți vrem să credem.
Uităm că în 99.9% din cazuri, viața pur și simplu ne depășește.
- Mulțumesc, mă simt mult mai bine acum. - Și altădată.
Stai acolo.
S-a terminat, Libby.
Ah, Travis...
Mesaje.
- D-nul Devereaux? - D-nul Lehman...
- E un moment nepotrivit. - Înțeleg.
Multă lume îmi spune asta, dar am vești bune.
Nu durează.
Ei?
Se pare că vă datorez scuze.
După ultima noastră conversație, am crezut că spunea adevărul despre d-voastră.
Așa că am cerut la Washington să-mi trimită
o fotografie a permisului de conducere a lui Nicholas Parsons.
- Și? - Și a apărut asta.
Ei, toți facem greșeli. Nun e nici o problemă.
Apoi m-am gîndit ce nume obișnuit Nicholas Parsons este.
Se pare că erau șase. Iar acesta...
...e numărul trei.
Niciodată nu mi-a plăcut poza asta.
Așa că ai venit aici să ne înțelegem.
Altfel te-ai fi dus la poliție. Care e prețul dumitale?
Un milion de dolari.
E o sumă frumoasă, rotundă.
- E-n regulă. Dar am nevoie de cîteva zile. - Nu. Un milion de dolari chiar acum.
Este ora nouă seara. Nu pot...
Așteaptă un minut. Așteaptă!
Am $100,000 în seif aici.
Poți să-i iei acum. Am să-ți aduc restul mîine.
Ne-am înțeles..
Mai avem o problema: d-na Parsons poate să ne facă o grămadă de probleme, chiar și din închisoare.
- Nu am nevoie de asta. - Cred că am rezolvat problema asta.
- Să spunem că problema a fost îngropată. - Chiar? - E dusă, îți promit.
Nu ești prea bun la a-ți ține promisiunile.
- Ai de gînd să faci ceva? - Eu? Ea are pistolul.
Sînt severi în Louisiana. Împușcă-mă, și-ai să ajungi la camera de gazare.
Nu, n-o s-o facă. Se numește "dublă condamnare".
Am învățat câte ceva în închisoare. Pot să te împușc în plin Mardis Gras și n-o să-mi poată face nimic.
Ca fost profesor de drept, te asigur că are dreptate.
Unde-i copilul meu?
În St Alban's School, în Georgia.
Ți-ai primit fiul înapoi, ai primit ce ți-ai dorit.
Nu m-am simțit așa bine de șase ani.
Nu vreau să te omor Nick, vreau să suferi așa cum am suferit și eu.
Ce vrea ea să spună, e că mergi la pușcărie. Pentru crimă.
- Și pe cine am ucis? - Pe mine.
- Nu ai decît o poză veche trimisă prin fax. - Mobilul crimei.
Soția ta, căreia i-ai înscenat că te-a ucis, te-a găsit, așa că o omori.
- Nu poți să scapi. "- Cred c-am rezolvat problema."
"Să spunem că problema este îngropată. E dusă, îți promit."
Mărturiile înregistrate sînt foarte convingătoare în instanță.
Plus dovezile pe care o să ți le punem în mașină.
- Lopată, păr, amprentele mele, sînge. - Și benzină.
O să pară că mi-ai dat foc și m-ai îngropat, așa cum ai spus pe casetă.
Acuzarea și-a încheiat pledoaria. Mai bine ai șterge-o de aici.
Nu poți să fii prin preajmă dacă poliția arestează un tip pentru că te-a omorît.
Așteaptă un minut. Iau eu pistolul.
- Ei, Lehman, o să trăiești? - Mă îndoiesc.
De vreme ce legal ești încă soția lui, ai moștenit un hotel mic și frumos aici.
Nu mă interesează.
- Cred că-mi iau zborul acum. - Nu, nu-i adevărat.
Ai violat regulile eliberării condiționate. Te vei întoarce cu mine în Seattle,
unde eu am să cer grațiere integrală,
o paradă, și un pudel roz mic, pe un breloc.
Ce mai aștepți? Du-te.
Nu cred c-am fost vreodată așa speriată în viața mea.
Cred că o mare parte din mine n-a crezut niciodată că o să-l găsesc.
Dacă nu mă recunoaște? Poate că după atîta timp...
Din cauza ta am pierdut o mașină bună la mîna a doua și o slujbă nu prea bună.
Dacă nu te duci la el chiar acum, te arestez... pentru prostie.
Du-te.
Mulțumesc, Lehman. Mi-ai salvat viața.
Și tu mi-ai salvat mie viața.
- Domnul antrenor Matthews. Ce faceți? - Mă bucur că ne-am întîlnit.
Curînd se termină prima repriză.
Matty...
Matty.
Salut.
Știi cine sînt?
-Mi-au spus că ai murit. - Nu, iubitule.
SFÂRȘIT -=Traducerea și adaptarea JohnnyBeGoode=-